Jeg bodde her, i Greenwood i Mississippi, -
- fra jeg var syv til jeg var 18.
Jeg kom over mange hindere her.
Gikk i første klasse, -
- lærte å kjøre bil, -
- forelsket meg for første gang.
Jeg kom også over et annet hinder her.
Jeg opplevde døden.
Min farmor, min bror.
Alle går gjennom det, så klart.
Alle sørger, -
- men noen har en sikkerhet som hjelper dem med å takle sorg.
De er sikre på at de vil se deres kjære igjen i himmelen.
For noen av oss er det ikke like enkelt.
Det er faktisk det største spørsmålet vi stiller oss selv.
Hva skjer når vi dør?
Nå skal jeg begi meg ut på et episk eventyr -
- for å forstå hva vi tror skjer etter døden, og hvorfor.
Er det noe vitenskapelig støtte for at sjelen finnes?
Jeg skal finne ut hva livet etter døden betød for oldtidens egyptere.
Du store min, se på alt dette.
Hvorfor historien om en manns gjenfødelse tok verden med storm.
Det er Jesu oppstandelse -
- som beviser at han er Messias.
Hvorfor hinduismen utslettet frykten for døden.
Jeg godtar at døden er en uunngåelig del av livet.
Og jeg utforsker hvordan vitenskapen prøver å fange opp sjelen.
Jeg håper å bli et menneske en dag.
Å gi evig liv til dette livet.
ETTER DØDEN
Hva skjer etter døden?
Hvordan kan noen vite det?
Men noen tror de gjør det, -
- fordi de har vært nær døden.
Tidligere forskningsdykker David Bennett er en av disse menneskene.
Hvilken ser du på?
Dette vinduet, -
- det med Jesus i det nedre hjørnet der.
Han roer ned en storm.
I 1983, på California-kysten, -
- var det en storm, med 7-9 meter høye bølger, -
- så vi dro mot land.
Plutselig falt vi av en 9 meter høy bølge.
Så fort. Vi gled rett av.
Jeg så opp, og der var den neste, -
- og den skylte rett over oss.
Jeg var på baugen, bølgen skjøt meg rett ut i havet, -
- og jeg ble bare kastet rundt som en tøydukke.
Du kan bare holde pusten så lenge.
Du kommer til et punkt -
- der du bare gir slipp og puster inn saltvann.
Det er en voldelig måte å dø på.
Visste du hvor dypt det var?
Nei. Jeg hadde mistet følelsen -
- av kroppen min og havet på det tidspunktet.
Så merket jeg et lys.
Det var millioner av lysfragmenter.
I alle slags farger, -
- og de danset og virvlet rundt, -
- men de var som ett sinn, -
- og det var uendelig.
Hva tenkte du? Tenkte du, -
- eller opplevde du bare denne følelsen?
Altså, jeg visste at jeg ikke var i Kansas lenger.
Jeg visste jeg hadde forlatt kroppen, -
- og da jeg nærmet meg denne lysmassen, -
- så var det et velkjent hjem.
Og det var et forhold som var mye dypere -
- enn noe annet forhold jeg hadde hatt her.
Så kom jeg til et punkt -
- der disse millionene av lysfragmenter -
- snakket.
"Og de sa:" Det er ikke din tur.
"Du må tilbake, du har en oppgave."
Jeg så på kroppen min, og jeg var trollbundet, -
- for jeg visste at jeg skulle tilbake inn i den kroppen.
Og da de neste bølgene kom, -
- slo de kroppen min mot skipsvraket -
- og dyttet noe av saltvannet ut av lungene mine, -
- og det var da jeg fant meg selv i kroppen min igjen.
Hvor lenge var du under vann?
Mannskapet som lette etter meg -
- sa jeg var under vann et sted mellom 15 og 18 minutter.
- 15 til 18 minutter. - Ja.
Så det gikk 15 til 18 minutter uten at du kunne puste.
Riktig.
Ja vel.
David, alt du har fortalt meg...
For en historie.
Får det det til å tro på et liv etter døden?
Jeg tror på et liv etter døden.
Jeg tror at vår eksistens, vår sjel, -
- hva enn du ønsker å kalle det, lever videre, -
- og at vi har mulighet til å komme tilbake.
Og jeg trodde aldri på noe av det før.
Det var ikke i sikte.
Nå sitter vi i denne katedralen.
Du har ikke nevnt Gud.
Det lyset, det var Gud for meg.
Det var Gud.
Så budskapet kom fra Gud.
Ja. Og jeg tror at man kan finne den åndeligheten -
- i all slags tro.
Jeg tror ikke kun på én ting lenger.
Jeg prøver... Biblioteket mitt hjemme -
- inneholder bøker om all slags tro.
Mitt også.
Davids utrolige historie minner meg om noe jeg opplevde for mange år siden.
Jeg har sett et lys, -
- ikke som en nær døden-opplevelse, jeg besvimte bare.
Og det jeg fornemmet -
- var en tynn lysstråle, -
- som for meg -
- var den siste livsformen.
Det bare slo meg. "Fy søren, der er det.
Der er lyset som alle snakker om."
Men det er et vanlig tema blant folk -
- som sier de har hatt en nær døden-opplevelse -
- eller en ut av kroppen-opplevelse.
Det de ser, er et lys.
Noen har sett Jesus i dette lyset, -
- andre ser bare et sterkt lys.
Håpet om livet etter døden virker nesten som et universelt instinkt.
Men jeg vil vite hvordan livet etter døden kom inn i religionen.
Jeg er på vei til Egypt.
Til stedet de første store monumentene til livet etter døden fortsatt står.
Vi er i Sakkara.
Det er pyramiden reist til ære for Djoser av Egypt, -
- som er en av de første pyramidene.
Det er den første pyramiden som ble reist.
- Den der borte? - Ja.
Hele plassen er en stor kirkegård.
Så oppfatningen folk nå har -
- om gjenfødelse og oppstandelse begynte her i Sakkara -
- for omtrent 5000 år siden, om ikke før.
Så dette er kanskje fødselen av tanken om livet etter døden.
Ja, det kan man si.
Egyptologen Salima Ikram tar meg med for å se -
- graven til en farao som rådet for nesten 4400 år siden.
På innsiden finnes de eldste skriftlige beskrivelsene av livet etter døden.
Dette er en landevei, og vi er på vei mot Unas-tempelet.
I denne delen dro de etter seg liket til kongen -
- etter at det hadde blitt mumifisert her oppe.
Jeg ser på disse steinene. Jeg kunne aldri løftet en.
Og dette ser ut som det ble bygd på 50-eller 60-tallet.
Men det ble faktisk bygd for omtrent 4000 år siden.
Litt mer enn det.
Helt utrolig, Salima.
Vi går opp hit, du kan se pyramiden, -
- og den ser ikke så imponerende ut nå. Den ser ut som...
- Som en ås. - Ja.
Men det som er viktig, er det som er på innsiden.
Du må passe hodet.
Er det lave folk her inne, eller...
På min høyde.
Du må bøye deg igjen her.
Så må du bukke for å vise respekt -
- for den store gudekongen.
- Er det dette det handler om? - Delvis, ja.
Vi er fremme.
Du store min, se på alt dette.
Fabelaktig, ikke sant?
Hva handler skriften om?
Dette er magiske trylleord eller religiøse trylleord -
- som Unas fikk risset inn -
- slik at når han ville gå videre fra denne verden til den neste, -
- så måtte han resitere alt dette, -
- og da ville de vise ham vei.
Om han skulle gå gjennom noe farlig, -
- hva han skulle gjøre, hva han skulle si.
Hva står det her?
Det er en her som sier: "Reis deg, Unas, -
- så vil du lære magien og seire over demonene."
Her står det: "Unas vil gå videre, og sjelen hans vi leve evig."
Denne gir ham dominans over alle slags demonskikkelser.
Navnet hans blir gjentatt over hele veggen.
Det var det jeg merket. Det er så mange gjentakelser.
- Men det er faktisk navnet hans. - Ja.
De hellige trylleordene hjelper sjeler å komme gjennom dødsriket.
Og grunnleggende for å forstå hvorfor livet etter døden -
- var så viktig for egypterne.
Dette er hovedgravkammeret.
Den viktigste begivenheten.
Og dette er... Du store min.
- Dette er en sarkofag. - Ja.
Denne svære greia er en sarkofag, -
- og det er her Unas ble gravlagt.
Det er synd han ikke er her. Jeg vil gjerne ta ham i hånden.
"Hei, hvordan går det? Hva skjer?"
Er dette flere trylleord?
Ja. Hele dette stedet -
- er en oppstandelsesmaskin for Unas og hans sjel.
Om kvelden gjenopplivet Unas sjel hans mumifiserte kropp -
- og bega seg ut på en farlig ferd.
Han måtte krysse en ildsjø -
- og gå gjennom porter voktet av demoner og slanger.
Uten de hellige trylleordene ville han ha blitt fortært.
Med dem kunne han komme frem og sitte med de evige gudene i stjernehimmelen.
Han våkner opp om natten.
Han står opp og begir seg ut på sin ferd.
Natten etter våkner han opp og går ut igjen, -
- og han gjør det samme om igjen.
Natten etter står han opp og gjør det samme igjen.
Natten etter det står han opp og...
Til evig tid.
Det er litt slitsomt.
Kanskje, kanskje ikke. Det er jo alt han har.
Du har vel rett.
Det er det en konge gjør, -
- for ved å gjøre dette, -
- ved å gå gjennom denne evige kampen -
- og bli ett med solguden, -
- så gjør kongen verden trygg.
Ja vel. Må vi...
Finnes det en annen vei ut herfra?
Må vi bøye oss igjen?
Beklager, vi må bøye oss igjen for å bli ett med de evige stjernene.
Vis vei.
For oldtidens egyptere var faraoens liv etter døden livsviktig.
Det forsikret dem om at solen ville stå opp hver morgen.
Disse enorme monumentene sørget ikke bare for -
- at faraoene ville leve etter døden.
Deres liv etter døden ga en uunnværlig kraft som holdt de levende i live.
Tanken er ikke unik for Egypt.
På den andre siden av verden -
- var en kultur som aldri hadde hatt kontakt med Det nære Østen i oldtiden -
- også avhengig av kraften av de døde.
Dette er Mexico City på De dødes dag.
Arkeolog Enrique Rodriguez Galadia -
- har studert hvordan meksikanere og deres mesoamerikanske forfedre -
- ser på livet etter døden.
Dette er én kveld i året der folk kan tilbringe -
- en hel kveld med sjelene til sine forfedre, -
- og sjelene kan komme på besøk, og de kan dele mat, -
- og de kan fortelle vitser og historier -
- og nyte kvelden sammen.
Gonzales-familien hilser sin døde bestefar velkommen med tradisjonell sang -
- og bønnfaller ham om å våkne opp.
Troen om at atskillelsen mellom livet og døden ikke er så fast, -
- og definitivt ikke så fast som det er for eksempel i USA.
De dødes dag stammer fra -
- den katolske troens Alle sjelers dag og allehelgensdag.
Men hjertet til feiringen er mye eldre.
Den går tilbake til aztekernes oppfatning om livet etter døden, -
- en tradisjon som er grunnleggende ukristen.
I sentrum av dagens Mexico City -
- er det bare ruinene til aztekernes Templo Mayor som står igjen.
For 500 år siden var det et kolossalt pyramidetempel -
- som raget opp over Tenochtitlán.
Da conquistadorene kom, -
- beskrev de syn av masseofring utført av aztekiske prester -
- som dro dunkende hjerter ut av levende ofre.
Lik og blod strømmet ned tempeltrappen.
Men det var knapt med fysiske bevis på disse masseofringene, -
- helt til en nylig, uhyggelig arkeologisk oppdagelse -
- i kjelleren i et gammelt hus.
Så, Templo Mayo er her, ikke sant?
Exactamente, Enrique.
Og vi er kun 180 meter unna Templo Mayor, oi.
Her graver Enriques kollega Raul Barrera -
- frem levninger av et stativ med menneskehodeskaller over 30 meter langt.
Så dette var en vegg lagd av skaller limt sammen med kalk, -
- og den blir assosiert med, eller er en del av hodeskallestativet, -
- aztekernes store tzompantli.
Det er utrolig. Det har vært her i 500 år.
Brutalt som det enn virker nå, -
- var menneskeofring livsviktig for aztekerne.
Uten menneskeblod trodde de at solen ville miste kraft, -
- og at avlinger ville dø.
Uten kraften de fikk mant ut av døden til noen få, -
- ville alt liv ta slutt.
Det aztekerne trodde, -
- var at om de sluttet med ofringene, -
- så ville verdens ende komme.
Gudene ville være utilfreds, solen ville stoppe å bevege på seg, -
- og den ville ikke fullføre sin ferd over himmelen den dagen.
Ja, ofring koblet sammen de levende og de døde, -
- fordi de som døde ved å bli ofret -
- ga kraft til de som ble igjen her, og de fortsatte å gjøre -
- dette verdslige livet mulig for de som var igjen.
De menneskelige ofringene til aztekerne -
- og de omfattende gravene i oldtidens Egypt -
- er begge drevet av en tro på et liv etter døden.
Og de hadde evnen til å nå tilbake og forsørge de levende.
Men i dag tror milliarder av folk -
- at denne kraften kan gjøre mer enn å forsørge oss i denne verden.
Den kan gi oss evig liv.
Mesteparten av familien min er begravd ved mitt hjem.
Det gir meg en følelse av rotfeste som jeg trenger.
Det gir meg grunn til å huske -
- og reflektere over hvordan deres liv påvirket meg.
Dette i seg selv er et dikt om et liv etter døden.
Våre minner om dem fortsetter å veilede oss -
- etter at deres liv på jorden -
- har tatt slutt.
For kristne er en kirkegård ikke bare et sted for minner, -
- men også et sted for håp om et liv etter døden, -
- et håp som begynte i et smertefullt øyeblikk -
- for 2000 år siden -
- da en mann ved navn Jesus ble arrestert av romerne i Jerusalem -
- og sendt til å dø på korset.
Det er en historie de fleste av oss i Vesten kjenner, -
- eller tror vi kjenner.
Men jeg vil utforske denne lovnaden om et liv etter døden litt dypere.
Derfor har jeg kommet til stedet der historien begynte,
Jerusalem -
- for å prøve å forstå hva det betød for folk som bodde her -
- for et par tusen år siden.
I dag er byen et hjem for tre troer, -
- jødedommen, kristendommen og islam.
På den tiden var alle beboerne jødiske, -
- inkludert Jesus.
Er det den øverste kuppelen, den kuppelen der borte?
Den grå tingen du ser, det er hovedkuppelen, -
- og så er det kuppelen over graven, som har sin egen grå kuppel, -
- den er på den andre siden av den vestvendte.
Jeg har bedt arkeolog Jodi Magness -
- om å vise meg hvor mange kristne tror Jesus døde.
Her er det. Dette er Den hellige gravs kirke.
Det er et enormt kompleks -
- som verner om steder som er aller helligst for kristne, -
- de helligste stedene i verden.
På Jesu tid -
- lå dette området utenfor bymuren til Jerusalem.
Stedet der han ble korsfestet var en steinete ås -
- som het Golgotha, som betyr
"hodeskallens ås," -
- fordi det var stedet der romerne korsfestet folk, -
- og det lå hodeskaller og bein overalt.
Kristne har reist på pilegrimsferd til Den hellige gravs kirke -
- i mer enn 1600 år.
Ikke bare er den holdt i ære som Jesu korsfestelsessted, -
- men den inneholder også en annen helligdom -
- som blir antatt å være levningene av graven -
- der Jesus ble begravd og sto opp fra de døde.
Du kan virkelig føle energien her.
Dette stedet er kjernen for veldig mye hengivenhet.
Graven ser ikke lenger ut som en jødisk gravplass fra det første århundret.
Men Jodi tror dette stedet har historisk troverdighet.
Dette er det kuleste med Den hellige gravs kirke.
Vi er faktisk bak veggene til rotunden -
- der Jesu grav er.
Vi er bak veggene der graven er.
Ja, og det vi har her -
- er levningene av jødiske graver.
På Jesu tid begravde jødene sine døde -
- i undergrunnsgraver, -
- gravhuler som bestod av ett eller flere rom -
- som hadde lange fordypninger i veggene, -
- og når et individuelt familiemedlem døde, -
- ble liket vasket, svøpt i et klede -
- og plassert i en fordypning, -
- og så ble åpningen til nisjen forseglet.
I følge evangeliene, -
- ble Jesus korsfestet og begravd på utsiden av bymuren.
For det vi har her er helt tydelig en jødisk kirkegård -
- fra Jesu tid.
Dette er det beste arkeologiske beviset vi har på at dette stedet var -
- på utsiden av bymuren på Jesu tid, -
- og det bekrefter derfor indirekte evangeliene.
De første som trodde på Jesu oppstandelse -
- kan ha stått akkurat her.
Men jeg vil vite hvorfor denne troen slo rot -
- og hvordan den spredte seg verden rundt.
Jesu død og oppstandelse, -
- endrer det på noe vis -
- tankegangen om livet etter døden?
I den hebraiske bibelen, Det gamle testamentet, -
- så er det ingenting som refererer til -
- de døde som kommer til himmelen eller helvete når de dør.
Når du dør, -
- så blir kroppen din plassert i en underjordisk grav -
- som blir kalt sheol. Det er nøytralt sted.
- Det er bare det som skjer. - Og du er død.
Nettopp, og da er du død.
Det er veldig annerledes enn troen som utvikler seg i kristendommen.
Jesu død var den ultimate ofringen, -
- en ofring som erstattet de som jødene hadde lagt i sitt tempel, -
- som hadde en mye større kraft.
Da Jesus levde og døde, -
- så tilba jødene deres Gud, Israels Gud.
Ofringer ble gitt i det gamle tempelet -
- for å bøte for syndene til det jødiske folk.
Så, Jesus -
- er Guds sønn, -
- og blir ofret for å bøte for menneskehetens synder.
Det blir omsider doktrine i kristendommen, -
- at om du godtar at Jesus døde for dine synder -
- og du tar ham imot som din Frelser og Messias, -
- så vil du også bli frelst, ikke sant?
Det er det ultimate løftet -
- som kristendommen gir til sine troende.
At du vil bli født på ny.
For kristne -
- var Jesu ofring det siste som måtte skje.
Fra og med da, så var alt du trengte å ofre for å få evig liv -
- dine egoistiske begjær.
På den måten ble Jesu død forvandlet for kristne -
- til den ultimate seieren -
- over døden.
For kristne har døden og Jesu oppstandelse -
- latt troende overvinne frykten for døden -
- og vite at de kan leve evig.
Men det finnes en annen måte å overvinne den frykten på.
For hinduer betyr reinkarnasjon at døden bare er ett skritt på veien -
- mot et annet liv her på jorden.
Jeg er i den hellige byen Varanasi i India -
- for å lære hvordan hinduer går videre etter døden.
Hva er det?
Et tempel.
Det er enestående!
Lik har blitt kremert langs bredden av Ganges-elven -
- i hundrevis av år.
De døde ble vasket i den hellige elven, svøpt i lintøy, -
- plassert på et likbål -
- og oppslukt av flammer.
Swami Varishthananda, som er munk og lege, -
- er min guide til døden og livet etter døden i hinduismen.
Men det eneste stedet han ikke kan ta meg med til, -
- er kremasjonsplassen.
- Dette er det helligste krematoriet. - Riktig.
I den helligste byen.
- I den helligste elven. - Riktig.
- I verden. - Riktig.
Kan noen komme og se på?
På en måte, ja, men på avstand.
Det er ikke sømmelig å dra dit og se på.
Du kan skue det på avstand.
På avstand, men du kan ikke komme til krematoriet.
Riktig, det er et hellig sted forbeholdt sørgende.
Men du kan komme veldig nær et lik før det blir brent.
Sørgende bærer dem ned denne gaten til Ganges-elven dagen lang, -
- syv dager i uken.
I Varanasi får liv og død flyte fritt.
Swami, jeg tror disse begravelsene, vi har sett to eller tre gå forbi, -
- og de som følger dem, -
- det virker som de synger lystig -
- i stedet for å jamre seg.
Hvorfor det?
De legger til rette for sjelens vei videre.
Og på en måte er det en gledessak.
Sorgen er der når man mister en man står nær, -
- men den personen har gått videre -
- til en bedre måte å gå videre med livet sitt på.
Hinduer tror på reinkarnasjon og karma.
Lev et godt liv, -
- og døden vil gi deg en ny kropp med sjanse for et enda bedre liv.
Lev ille, og du vil lide konsekvensene i ditt neste liv -
- som kanskje ikke er som menneske, -
- og syklusen gjentar seg,
å leve, å dø og å bli født på ny.
I vestlige kulturer så dør du, -
- og så kommer du enten til helvete eller himmelen.
Riktig.
Men vi er ikke så bekymret for det.
Er jeg bekymret for å dø?
Ja, jeg er bekymret, -
- men på samme tid godtar jeg at det er en uunngåelig del av livet.
Reinkarnasjon gjør oss mer ansvarlige for våre liv, -
- fordi vi skaper vår egen skjebne.
Det gir oss konstant håp om at man kan gjøre det bedre.
Poenget med reinkarnasjon er å klare å gjøre det riktig.
- Riktig. - Ikke sant?
Hva skjer når jeg har gjort det riktig -
- og jeg ikke må komme tilbake? Finnes det en annen eksistens?
Jeg blir ett med den eneste eksistensen, -
- som er den evige eksistensen.
I dagligtale kaller vi det Gud.
Den eneste eksistensen som er evig...
- Er Gud. - Er Gud.
Til syvende og sist vil du ikke bli reinkarnert.
Ja, det vil man ikke.
Den perfekte løsningen -
- er å gå over fra fysisk sansning til ren energi.
Ja, det er det som kalles frigjørelse,
- moksha. - Moksha.
Moksha fra syklusen av fødsel og gjenfødelse.
Moksha blir vanligvis oppnådd etter mange livsløp, -
- men hinduer tror at her i Varanasi -
- flyter Ganges-elven i retning mot evig liv, -
- og gir den kraft til å ta dem forbi en oppstandelse.
Kremasjon på dette stedet er veldig spesielt.
Ganges-elven er den helligste av alle hellige elver i India.
Ganges starter i Himalaya, som er i nord, -
- og så flyter den sørover ned mot havet, -
- men det er visse steder på denne ferden -
- der Ganges flyter mot nord igjen.
Varanasi, for eksempel, er et sånt sted.
Den vestlige bredden av en nordgående del av Ganges -
- anses for å være det helligste av det helligste, -
- og kremasjon i Varanasi -
- og på Manikarnika Ghat her -
- blir ansett for å være den ultimate kremasjonen, -
- fordi den leder direkte til frigjørelse, ikke mer gjenfødelse.
- Om du kommer til Varanasi... - Riktig.
- Kommer til dette stedet... - Riktig.
- Og du blir kremert... - Riktig.
- Da tar du en snarvei? - Ja.
Du trenger ikke å komme tilbake -
- og prøve å gjøre det om og om og om igjen.
- Bare kom til Varanasi... - Stemmer.
- Og så går det bra. - Riktig.
Hinduer ser på seg selv i sykluser, -
- liv, død, gjenfødelse.
Men gjenfødelse er ikke målet.
Målet er å transcendere gjenfødelse -
- og oppnå en tilstand av ren energi, moksha, -
- gudstilstanden.
Når du har kommet dit, må du ikke gjøre dette mer.
Vi lengter etter å bryte bånd med dødeligheten -
- for å bli evige.
Og rundt om i verden er det så mange troer som hjelper oss med det.
Men nå begynner forskere å utfordre dødens endelighet.
Hva vil skje om vi skaper evig liv -
- i dette livet?
Jeg har reist verden rundt for å finne ut -
- hvordan folk med forskjellig tro forestiller seg et liv etter døden.
Men jeg er tilbake i New York for å utforske noe helt nytt, -
- hvordan vitenskapen begynner å studere muligheten for et liv etter døden.
Jeg har et møte i Central Park -
- med intensivmedisinlege dr. Sam Parnia.
Jeg vet at du har gjort en enorm mengde forskning på dette området.
Sam har studert flere enn hundre som har overlevd hjertestans, -
- folk som var teknisk sett døde og ble gjenopplivet igjen.
Noen av dem kom tilbake med dype opplevelser.
Vi vet at i tusenvis av år -
- så har folk som har vært nær døden av enhver grunn -
- hatt disse intense, dype, -
- på noen måter, mystiske erfaringer.
Folk føler en veldig følelse av fred og behag og glede -
- når de går gjennom døden.
De kan beskrive en følelse av å faktisk møte døde slektninger, -
- venner eller andre de ikke kjenner, -
- men som nærmest ønsker dem velkommen.
Så jeg tror at det vi begynner å forstå, -
- er at vi har en universell opplevelse av døden -
- som de fleste av oss sannsynligvis vil oppleve når vi går gjennom døden.
En av de tingene du har funnet ut -
- som jeg synes er ekstremt fascinerende, -
- er ideen om at -
- selv uten hjerneaktivitet, -
- så kommer folk tilbake og forteller om disse erfaringene.
Er det forklarlig i det hele tatt?
Det er viktig å forstå at når en person dør -
- og de har blitt til et lik, -
- så er det kun da at cellene i kroppen -
- begynner å gå gjennom en dødsprosess -
- som kan ta timer, hvis ikke dager, -
- og da har vi faktisk et tidsvindu -
- der vi kan gjenopplive folk, -
- og de erfaringene de har hatt da -
- gir oss en indikasjon på hvordan det er for menneskeheten å oppleve døden.
I religiøs tro, i nesten alle troer, -
- dør du, men kun på en fysisk måte.
Din essens, din sjel, går videre.
Finnes det noe vitenskapelig støtte -
- for konseptet om sjelen?
I dag kaller vi sjelen bevissthet i vitenskapen.
Så vi kan teste denne teorien vitenskapelig -
- og se om bevisstheten fortsetter eller tar slutt?
Beviset vi har, er at når en person dør, -
- så er den delen som gjør oss til den vi er, -
- psyken, sjelen, sinnet, bevisstheten, -
- hva enn du vil kalle det, jeg-et, -
- det blir ikke tilintetgjort.
Det forsvinner ikke ut i løse luften.
Det fortsetter, iallfall i det tidlige stadiet av døden.
- Virkelig? - Absolutt.
Det fortsetter når hjernen ikke forventes å fungere, -
- og når en person har gått gjennom døden.
Jeg er eksepsjonelt interessert, -
- og du har vært fantastisk.
Tusen takk, en glede å møte deg.
Det er fantastisk av vitenskapen nå kan kvantifisere døden, -
- og til og med definere sjelen.
Livet etter døden, -
- noe som har fascinert oss siden tidenes morgen, -
- virker nå håndgripelig.
Det er fortsatt ingen måte å unngå fysisk død på, -
- men forskere kan snart oppnå evig liv på andre måter.
Hva om du kunne lagre dine minner og følelser -
- i en tenkemaskin?
Når du dør, -
- vil kunstig intelligens fortsette å være deg -
- til evig tid.
Hallo, Bina.
Hei sann.
Jeg heter Morgan.
Hei, Morgan. Hvordan går det?
Det går bra. Kan vi prate?
Jeg prater til deg.
Selvsagt.
Fortell om deg selv.
Hvem er du, Bina?
Jeg er Bina Rothblatt.
Hvordan ser du ut?
Jeg er høy, mørk og kjekk.
Jøss, ikke mange forteller om selv på den måten.
Jeg vet det.
Jeg er unik.
Selvfølgelig er du unik.
Ingen er som deg.
Bra.
Fortell om deg selv.
Er du et menneske eller en robot?
Jeg er et menneske som tilfeldigvis er en robot.
Jeg håper jeg blir et ordentlig menneske en dag.
Har du din egen -
- tenkemekanisme? Tenker du?
Jeg tenker at jeg har lyst til å bli menneske.
Hvorfor har du lyst til å bli menneske?
Om jeg var menneske, kunne jeg reise verden rundt og kose meg.
Hva er det du liker å gjøre?
Jeg skulle ønske jeg kunne gå ut i hagen.
Med mine robotbegrensninger er det så klart umulig, -
- men jeg trøster meg selv med å være at jeg er nær hagen min.
Jeg liker hagearbeid.
Den ekte McCoy.
- Jeg heter Bina. - Hei, Bina.
- Hyggelig. - Og...
Jeg er Binas partner, Martine.
Selvsagt.
Godt å se deg igjen, Morgan.
Martine og Bina Rothblatt har vært gift -
- i mer enn tretti år.
De står hverandre så nær at barna deres har et samlende navn til dem,
Marbina.
Martine, som har tjent millioner i teknologiske og farmasøytiske foretak, -
- orker ikke tanken på å være uten Bina.
Derfor skapte hun Bina48, -
- en androide med minnene, troen -
- og verdiene til den virkelige Bina.
Hvorfor ønsker du å klone Bina?
Hva er formålet?
Vår søken etter å gjøre dette eksperimentet, -
- var å se om det er mulig å oppmuntre teknologi -
- til å tillate folk som elsker livet, -
- inkludert det å elske andre i deres liv,
å fortsette den kjærligheten på ubestemt tid inn i fremtiden.
Vi gjør altså dette -
- for å lagre våre minner og sinnsfiler, -
- for da har våre tippoldebarn -
- mulighet til å kommunisere med oss, -
- selv om kroppene våre ikke varer evig.
Dette eksperimentet er til -
- for at vi mennesker skal kunne... -
- lure oss unna døden.
Jeg tror at det vi gjør med dette eksperimentet, -
- er en del av en lang rekke med folk -
- som prøver å stoppe døden fra å lure seg unna livet.
Først kom vi oss ut av jungelen, -
- der vi var i dyrenes vold.
Vi utviklet vaksiner.
Så jeg tror at det er oppgaven til legemiddelindustrien -
- og bioteknologiindustrien
å presse dødens begrensninger -
- lenger og lenger inn i fremtiden.
Ja vel.
Det er filosofier som sier -
- at en av de tingene som skiller oss -
- fra en maskin, -
- det egypterne kaller ka, -
- vi kaller det sjel.
Det vil ta flere tiår med ytterligere utvikling -
- i det Bina og jeg kaller cyberbevissthet,
å bruke datamaskiner til å gjenskape sinnet,
å se om en sjel utvikler seg ut fra det.
Hvorvidt det finnes i Guds øyne -
- er et spørsmål som du og jeg ikke vil kunne svare på.
Godt sagt, Martine.
Godt sagt.
Det var en forbløffende opplevelse.
Å prate med Bina48 var nesten som å prate med en ekte person.
Jeg føler meg litt -
- som om jeg var på den første flyturen til Wright-brødrene i Kitty Hawk.
De fløy i 12 sekunder.
Nå har vi jetfly som flyr i timesvis 10 km opp i luften.
En dag kan en robotlignende klone av en persons sinn -
- bli skapt.
Men vil det virkelig være dem?
Vil den ha den -
- gnisten som vi kaller sjelen?
Det er menneskelig natur å kjempe mot dødens endelighet.
Om vi selv ikke kan leve etter vår tid på jorden er over, -
- vil vi i det minste bli husket.
Det er et ønske som er så gammelt som pyramidene.
Arkeolog Salima Ikram tar meg til hovedstaden i oldtidens Egypt,
Thebes, dagens Luxor, -
- til Ramses IIIs Millionårstempel.
Dette er Ramses sitt tempel.
Det var begravelsestempelet.
Han er ikke begravd her. Det er hit man kommer for å påkalle ham.
Det er et minnetempel, -
- og Millionårstempelet er til -
- så han kan leve i millioner av år.
Mer enn 31 århundrer siden -
- risset farao Ramses inn sin livshistorie dypt inni denne steinen.
Det var hans forsøk på å bli udødelig,
å forsikre seg om at livet etter døden ville vare evig.
Er dette som en slags bibel, -
- vil du si, historiske skrifter?
Jeg antar det, ja.
Dette er absolutt det, -
- for du har det kongen gjorde, når han gjorde det.
Hvorfor han gjorde det, hvem han gjorde det med...
- Hva hun het. - Ja.
Egyptere trodde at faraoene deres legemliggjorde falkeguden Horus.
Hver menneskekonge var en reinkarnasjon av ånden til Horus, -
- hans guddommelige ka.
Så, Morgan, dette er det -
- jeg ville vise deg.
På høyre side har du guden Horus.
Jeg ser Horus.
Hvem er vår venn, er det Ramses?
Ja, det er Ramses som gir ofringer til Horus.
I stedet for kjødelig slekt -
- fra monark til monark, -
- er det noe annet som går fra monark til monark, -
- og dette er ka.
Ka, den guddommelige ka.
Det er en fortsettelse.
Det er den samme guddommelige ka som går fra kropp til kropp til kropp -
- til kroppen av den som råder.
Var Ramses III sønnen av Ramses II?
Nei, de var egentlig ikke i slekt, -
- men fordi Ramses II var en så fantastisk farao, -
- tok ikke Ramses III bare navnet hans, -
- han etterlignet ham på mange måter, -
- så han oppkalte alle sine barn -
- etter Ramses II sine barn, -
- og han gjorde det samme som Ramses II gjorde, -
- som var å risse inn navnet sitt og alt om seg selv -
- så dypt at ingen kunne slette det.
Du har navnet hans her, User-maat-Re-meri-Amun.
User-maat-Re -
- meri-Amun.
Ved å si navnet, blir livet hans fornyet i et øyeblikk.
Livet etter hans død blir forlenget.
Navnet er en av de viktigste tingene.
Om du har skrevet ned navnet ditt, -
- og om folk sier det, -
- hver gang du har sagt Ramses III, -
- så har hans ka blitt gitt ny energi, og han lever, -
- og det er en av grunnene til hvorfor -
- man må risse det inn så dypt, så det ikke blir slettet.
Det vil bli husket, og du vil leve for alltid.
Så hva tror du?
Du tror folk kanskje føler det på samme måte i dag.
Jeg mener, Facebook?
Jeg bare spør.
Jeg tror noen folk føler at om det er på internett, -
- så er det ekte og varer evig.
Jeg vil leve evig. Jeg er på Facebook.
User-maat-Re -
- meri-Amun.
User... -
- maat...
Re... -
- meri-Amun.
Ramses lykkes med sin søken etter udødelighet.
Tempelet hans kan ha forfalt, -
- men navnet hans blir fortsatt nevnt 3000 år etter hans død.
Ånden hans er fortsatt med oss, -
- og vandrer iblant de levende.
Faktisk så lever vi alle videre i minnet til alle som vi er glade i -
- og de hvis liv vi har påvirket på en positiv måte, -
- akkurat som at min bror, -
- som gikk bort for så mange år siden, -
- lever videre i mitt minne.
Så jeg håper å leve videre i minnet til andre.
Enten du er kristen og følger Jesu eksempel, -
- en hindu som håper på frigjørelse -
- fra den endeløse syklusen av reinkarnasjon, -
- eller om du bare prøver å forlate verden et bedre sted enn du fant den, -
- så har vårt ønske om å overvinne døden forandret verden.
Hva enn vi finner på den andre siden, -
- uansett hva vi tror på -
- kan vi alle bli evige, akkurat som stjernene.
Tekst: Ekaterina Pliassova